En tunne jalkojani.
Älä sitä mieti. Kaikki järjestyy.
Olemme pian perillä.
Perustuu todellisiin henkilöihin ja tapahtumiin
Englannissa uskotaan Amundsenin kuolleen
Jätä kaikki varastamasi ja häivy!
- Kuka olet? - Kuka sinä olet?
Anteeksi, olen Roaldin veli.
Niinkö?
Olen Leon.
- Olen pahoillani. - Minäkin olen.
- Luulin ettei kukaan ollut kotona. - En tajunnut...
Bess Magids. Saavuin eilen.
- Eikö hän kertonut? - Ei. Minä...
Anteeksi että tunkeilin.
- Jatka vain unia. - Ei se mitään.
En saa unta.
Olen yhä Kanadan ajassa.
Miten tunnet veljeni?
Olemme tunteneet pari vuotta.
- Onko sattumoisin kuulunut mitään uutta? - Ei.
Näin viinipullon täällä jossain.
Pidän enemmän viskistä, mutta on tämä parempi kuin ei mitään.
Hänen piti lentää navan yli ja palata hyvissä ajoin tapaamaan minut.
Sen sijaan Wisting oli minua vastassa.
Wisting on hyvä mies.
Hän näytti meitä huolestuneemmalta.
- Outoa katsella sinua... - Miten niin?
Suo anteeksi. Aluksi et muistuttanut häntä, mutta...
Hän ei siis ole maininnut minua?
No... Hän sanoi, että hänellä on paljon veljiä.
- Hän ei siis puhunut minusta. - Ei, mutta...
- Emme puhu perheestä ja sellaisesta. - Mutta hän puhui tutkimusretkistä.
- Luoteisväylästä ja Etelänavasta? - Tietysti.
- Muttei mitään minusta. - Ei, mutta... Et osallistunut retkille.
En.
Roald ja minä emme ole puheväleissä.
- Sitä on jatkunut parisen vuotta. - Mitä tapahtui?
- Anteeksi. Ei tarvitse vastata. - Ei se mitään.
Veljiä oli neljä, mutta me kaksi pidimme yhtä.
- Kertoiko Roald isästämme? - Hän taisi omistaa aluksia.
Ja hän oli... seikkailija?
Siitä en tiedä, mutta hän toi aina uskomattomia lahjoja.
Muistan kun hän toi karttapallon.
Mitä tuossa keskellä on?
Siitä aukosta liekki saa happea.
- Ei. Mitä siinä on oikeasti? - Kukaan ei tiedä.
Kukaan ei ole käynyt niin pohjoisessa.
Eräät uskovat, että siellä on maa, jota ei vielä ole löydetty.
Roald tuijotti napojen aukkoja.
Kaikki muu oli jo kartoitettu, mutta ne aukot-
- olivat ainoat tutkimattomat paikat.
Navoista tuli Roaldille pakkomielle.
Katso! Ne-neljä astetta!
Hän alkoi kokeilla napaolosuhteita.
Öitä.
Sinä myös.
- Vielä vähän. - Jatkat huomenna.
Hyvää yötä, Roald.
Isämme kuoli merellä tuhansia kilometrejä kotoa.
Äiti sairastui muutama vuosi myöhemmin.
Leon, huolehdi veljestäsi. Olet isoveli, huolehdi hänestä.
Kun Fridtjof Nansen palasi riemusaatossa-
- ensimmäisenä Grönlannin halki hiihtäneenä-
-mikään ei voinut pidätellä meitä.
Tiesimme tarkalleen, mitä meistä tulisi.
Ensi retkellämme Hardangerviddalla jouduimme lumimyrskyyn.
Hiihdin ympyrää läpi yön lämpimikseni.
Aamulla huomasin Roaldin kadonneen.
Roald!
Hän ei hiihtänyt ympyrää vaan meni suojaan lumiluolaan.
Mutta lämpötila laski, ja hän heräsi jääarkusta.
Roald!
Hänen reaktionsa osoitti-
- että hänellä oli jotain, mitä minulla ei ollut.
En oikein tiennyt mitä.
Tiesin vain, ettei minulla ollut sitä.
Pelastit hänen henkensä.
Minä vain katson ovea ja odotan hänen ryntäävään sisään.
Jatka puhumista. Tuntuu mukavalta, kun puhut.
- Luoteisväylä? - Niin. Roald oli perämiehenä...
...1. aluksessa, joka talvehti Antarktiksella.
Sitten hän sai hullun ajatuksen käyttää pientä kalastusalusta-
- siinä missä suuret retket olivat epäonnistuneet.
- Etkö lähtenyt mukaan? - En, en.
Jäin kotiin hoitamaan raha-asioita. Roald meni kohtaamaan jään.
Ja sinä velkojat.
Ensimmäinen, joka purjehti läpi Luoteisväylän viimeisen osan.
Lupaava nuori tutkimusmatkailija Roald Amundsen!
Kuninkaallinen maantieteellinen seura, Lontoo
Kiitos. Tämä on...
On suuri kunnia olla täällä. Kiitos.
Haluaisin myös kiittää teitä, tohtori Nansen.
En seisoisi tässä tänään ilman neuvojanne ja tukeanne. Kiitos.
Etsiessämme Luoteisväylää vietimme kaksi talvea-
pienessä, eristetyssä satamassa nimeltä Uqsuqtuuq.
Annoimme paikalle nimen Gjøahavn. Hieman helpompi lausua...
Siellä saimme tilaisuuden-
- tavata ja tutkia netsilik-inuiitteja.
He antoivat erittäin arvokasta tietoa selviytymisestä arktisissa oloissa.
He matkustavat sujuvasti yli jään-
- erittäin kevyillä reillä ja vetokoirilla.
Menetelmä oli ratkaisevan tärkeä, kun lähdimme tutkimaan aluetta.
Netsilik-inuiittien elintapa-
- on ainutlaatuinen ja pitkälle erikoistunut.
He ovat viimeisiä alkuperäiskansoja-
- jotka eivät ole kohdanneet lähetyssaarnaajia.
Pian kohtaavat...
Se on...
Inuiiteista sanotaan kaikenlaista.
Kuten että he ovat laiskoja.
Mutta he eivät ole laiskoja. He ovat viisaita.
He tietävät, että jos kiirehtii, hikoilee-
- ja pakkasessa se voi merkitä kuolemaa.
Hän oppi selviytymistaitoja inuiiteilta-
- ja niiden avulla valloittaisimme Pohjoisnavan.
Mutta britit eivät ottaneet näitä-
- "primitiivisiä selviytymistaitoja" tosissaan-
- vaikka suunnittelivat omaa retkeä.
Hieno esitelmä, Amundsen.
Englantilaiset eivät pidä grönlanninkoirista.
Käyttävät mieluummin settereitä.
Herra Scott!
- Ystäväni, mitä kuuluu? - Mukava nähdä.
- Olettehan tavanneet? - Emme.
Roald Amundsen. Robert Falcon Scott.
Mukava tavata. Ja onneksi olkoon.
- Olen vaikuttunut. - Ilo on minun puolellani.
Tarinat brittiläisistä löytöretkeilijöistä muuttivat elämäni. John Franklin...
Brittipioneerit raivasivat meille tien.
Mutta jonkun piti ottaa viimeinen askel.
Ja niin pienellä kalastusaluksella. Uskomatonta.
Se väsyi lopussa, mutta...
Ja te... suurlähettiläs Nansen?
Oletan että lähdette pian taas matkaan.
Kohti napaa.
Mutta kumpaa, pohjoista vai eteläistä?
Diplomatia vie kaiken aikani.
Tietysti. Onhan tärkeämpiäkin asioita-
- kuin jään tutkiminen. Arvon herrat.
Oli ilo tavata.
- Meneekö hän pohjoiseen vai etelään? - Muista:
Tärkeintä ei ole se, kuka ehtii ensin-
- vaan napajäätikön laajuuden, syvyyden ja luonteen tutkiminen.
Kaikki suunnittelevat retkeä.
Aika käy vähiin.
Matkataksemme 3 000 km 100 päivässä pitää vähentää painoa ja lisätä vauhtia.
Englantilaisilla on moottorikelkkoja.
Scott koeajoi Finsessä. Hän uskoo niihin.
Itse haluaisin jääkarhuja vetämään.
Mutten kuitenkaan panosta siihen.
Vain yhtä vaihtoehtoa on testattu riittävästi:
Grönlanninkoiria. Paljon grönlanninkoiria.
Yhtäkkiä Nansenin vaimo sairastui vakavasti.
Se oli tilaisuus lainata hänen alustaan Framia.
- Emme ota vastaan vieraita. - Ymmärrän.
Olen pahoillani. Nimeni on Roald Amundsen.
Isäsi tietää, kuka olen.
Jos kertoisit, kuka tuli, hän saattaa muuttaa mielensä.
Sinä saat Framin.
Kahdella ehdolla. Yksi:
Hjalmar Johansen pyytää rahaa alinomaa-
- vaikka minä olen hänelle velkaa.
Hän ansaitsee uuden mahdollisuuden.
En tiennyt Johansenin pystyvän...
- Hänhän juo. - Hjalmar tulee mukaan.
Entä toinen?
Framia ei käytetä järjettömään kilpajuoksuun Pohjoisnavalle.
Matkaat tieteen palveluksessa.
Tieteen. Onko selvä?
"Mustia telttoja, 20 paria hikkorisuksia-
- 40 bambusauvaa, 5 kattilaa, 2 sekstanttia-
- 1 spriikompassi, 2 kiikaria, 2 kameraa...
- ...ja 3 hypsometriä." - Täsmää.
Vauhdin ylläpidossa haasteena on 25 astetta kovemmat pakkaset-
- jolloin lumesta voi tulla hiekkamaista.
Ratkaisu on ohut jääkerros jalasten alla.
- Niin inuiitit tekevät. - Entä paino?
Rekien kuorma ei saa ylittää yhtä tonnia.
- Meillä on koirat. - Mitä tarkoitat?
Kun matkaa taittuu, paino vähenee. Silloin vetokoirien tarve pienenee.
Grönlanninkoirat ovat kannibaaleja-
- joten niistä saadaan muonaa meille ja niille.
Sellainen on luonto. Koira, sika, sama se.
- Oletko eri mieltä? - Luulen useimpien olevan.
Matkatoverin syöminen ei miellytä ketään.
Mutta muuten emme ehdi sinne ensimmäisinä.
Valinta on helppo.
Wisting!
Aloimme koota miehistöä.
- 200 metriä? - 210.
210? Sinusta tulee taatusti ensimmäinen-
-joka löytää uuden maan sieltä jäätiköltä.
Kunnia kuuluu teille, kapteeni.
Jos epäonnistumme, niin meillä on Alaska.
Siellä on tutkimattomia alueita.
Kilpailevia retkiä on niin paljon, että kaikki tieto...
Mitä nyt?
Kapteeni...
Tulin niin nopeasti kuin pääsin.
Onko jokin vialla?
Roald?
Mitä siinä lukee?
"Pohjoisnapa valloitettu."
Frederick Cook? "Cook jätti lokikirjansa Grönlantiin."
- Hänellä ei ole todisteita. - Retki on mennyttä.
- Jos hän ei käynyt siellä... - Todisteita ei ole.
Roald on oikeassa.
Cookin väite vie meiltä kaiken uutisarvon.
Kukaan ei halua rahoittaa retkeä.
Se on ohi.
Me jatkamme. Lähdemme Etelänavalle.
Me vain teemme sen.
- Selvä on. Mutta miten? - Salaamme sen.
Panostamme kaiken. Kukaan ei saa tietää.
Ei sanaakaan.
Meidän pitäisi valehdella kaikille.
Tietysti Nansenille, mutta...
Myös kuninkaalle.
Mutta...
Ei mietitä sitä.
Nyt mietitään, mitä tapahtuu, jos onnistumme.
Mieti jos onnistumme. Mieti!
Terve, Hjalmar.
Jahas...
Et kai ota tuota mökkiä mukaan pohjoiseen?
Jäämassat murskaavat sen ja painavat sen syvyyksiin.
Ei kai maan löytyminen niin varmaa ole?
- Souditko Kristianiasta asti? - Kyllä vain.
Johonkin sitä täytyy voimansa käyttää.
Niin, minä...
Olen aivan eri mies siellä jään keskellä.
Kysy vaikka Nansenilta.
Kun hän loukkasi selkänsä, kannoin häntä.
Tiesitkö sen?
Niin kai se on. Me kaikki nostamme tasoamme siellä ylhäällä.
Niin.
Tule mukaan.
- Vaikka olethan jo aika vanha. - Kaksi vuotta sinua vanhempi.
Minun on jäätävä tänne. Tarvitsemme lisärahoitusta.
Puhuin erään radiotuottajan kanssa.
Jos otan mukaan radion-
Nansen ottaa yhteyttä ja käskee tulla takaisin.
Milloin kerromme hänelle?
Kun on liian myöhäistä.
Madeira, 9. syyskuuta 1910
Tämä retki on herättänyt paljon kysymyksiä.
Miksi kuljetamme mökin Arktiksen ajojäälle.
Miksi otamme mukaan 90 grönlanninkoiraa Kristiansandista-
- kun voisimme hakea ne Alaskasta.
Totuus on se, että...
...emme aio palata pohjoiseen-
- kierrettyämme Kap Hornin.
Jatkamme kohti etelää.
Britit aikovat liittää Antarktiksen imperiumiinsa.
Robert Scottilla on mukanaan 65 miestä, moottoriajoneuvoja ja hevosia.
Näyttää siltä, että ainoa asia-
- mitä hän ei ole huomioinut...
...on me.
Meistä nimittäin tulee ensimmäiset ihmiset...
...Etelänavalla.
Nyt haluan vain tietää, että minulla on täysi tukenne.
Ne jotka haluavat mukaan-
- nostavat käden ylös.
Hyvä. Sitten se on sovittu.
Onnea matkaan.
"Tällä hetkellä kuningas Haakon saa tietää suunnitelmien muutoksesta."
"Älkää tuomitko minua liian ankarasti."
"Vakuutan että jonain päivänä vielä palaan alkuperäiseen suunnitelmaan"-
- "ja ryhdyn tutkimaan virtauksia Pohjoisnavan ympärillä."
Tämä ei enää ole tutkimusretki. Tämä on kilpajuoksu.
"Tämä on Antarktis."
"Maailman kylmin paikka. Jääaavikko."
"Ensin pystytämme mökkimme Framheimin Valaslahteen."
"Täällä talvehdimme sijoitettuamme varastoja reitin varrelle."
"Kun aurinko palaa"-
- "aloitamme 1 300 kilometrin taivalluksen kohti Etelänapaa."
"Karttaa ei ole."
"Edessä olevasta ei juuri ole mitään tietoa."
"Tiedämme vain sen"-
- "ettei yksikään ihminen ole ollut täällä."
Ensimmäinen yritys, 8. syyskuuta 1911
Miinus 56!
Käännytään takaisin!
Ryhmä on hajaantunut!
Kukin palaa omin päin.
Ilmoita muille!
Oletko kunnossa?
Olen! Me tulemme!
Kappas... Kylläpä kesti.
Oli liian aikaista lähteä.
Te jätitte meidät.
- Hylkäsit omat miehesi! - Annoin selvän käskyn.
Jokainen mies vastasi itsestään.
Omia miehiä ei jätetä kuolemaan! Lumimyrskyyn!
Nansen ei olisi koskaan tehnyt niin.
Tämä ei ole tutkimusretki.
Tämä on paniikkia. Lähdit liian aikaisin, jotta päihittäisit Scottin.
Scott...
Scott on valmistautunut neljä vuotta.
Niin...
Hän kulkee Shackletonin vuoristoreittiä-
- kun me kuljemme täällä.
Maastossa, jossa kukaan ei ole kulkenut.
Tämä paikka on kuin toinen planeetta-
- ja sinustako tämän pitäisi olla riskitöntä?
Ilmaisinko asian epäselvästi?
Onko niin, että eräät teistä-
- eivät ole ymmärtäneet, millaisesta retkestä tässä on kyse?
- Ei. - Hyvä.
Koska siinä tapauksessa-
- olisi ehkä hyödyllistä, Johansen, että kertoisit meille-
- koska arvostat häntä niin suuresti-
- mikä Nansenin motto oli-
- kun hän kulki Grönlannin halki?
Mikä se oli, Johansen?
"Kuolema tai Grönlannin länsirannikko."
Niin.
Joten mikähän meidän mottomme on?
Johansen.
Minä olen...
Et enää jatka kanssamme.
Kartoitat King Edward's Landin ympäristöä Presterudin johdolla.
Miksi kerrot minulle tämän?
Jotta tietäisit enemmän miehestä, jota tapailet.
Oletko koskaan ollut arktisissa olosuhteissa?
En.
Ajanut koiravaljakolla lumimyrskyssä?
Minä olen.
Toinen yritys, 20. lokakuuta 1911
10. päivä
Valmiina?
24. päivä
Wisting!
Vetäkää!
Mount Bjaaland.
Mount Hassel.
Mount Hanssen. Mount Wisting.
Mount Presterud.
Ja Mount Johansen.
No niin... Hoidetaan tämä alta pois.
Aloitanko?
Hyvältä näyttää.
Ei kiitos. Ei ole nälkä.
Oletko nähnyt keripukkia sairastavaa?
Ensin hän alkaa käyttäytyä oudosti.
Heikotusta ja väsymystä.
Sitten ikenet alkavat vuotaa verta.
Hampaat irtoavat.
Sitten vanhat haavat ja murtumat aukeavat.
Ja entäs sinä, Wisting...
Sinä mietit...
Sitä vain, että täällä me ollaan.
Maailman suurin erämaa. Yhtä suuri kuin...
...koko Pohjois-Amerikka.
Ja tuo liekki-
- on ainoa lämmönlähde koko mantereella.
Scottin liekin lisäksi.
40. päivä
45. päivä
55. päivä
Kuinka pitkä matka vielä?
Uskon meidän olevan todella lähellä.
Se täsmää mittausteni kanssa.
- Entä sinun? - Hetkinen...
Varmistan vielä.
Minusta se pitää paikkansa.
Niin...
No mutta sitten... Tämä oli sitten tässä.
Tulkaa, tartutaan kiinni.
Etelänapa, 14. joulukuuta 1911
Katse kohti lippua.
Missä pohjoinen on?
- Tuolla kai. - Ei, tuolla.
Tuolla se on.
Hassua miten kaikki liittyy yhteen.
Tuskinpa kukaan on koskaan päätynyt näin kauas-
- alkuperäisestä määränpäästään.
Sekin on hassua.
Jätetään hänet rauhaan.
Missähän englantilaiset ovat?
"Hyvä kapteeni Scott."
"Koska saapunette tänne seuraavina"-
- "pyydän teitä toimittamaan tämän kirjeen kuningas Haakon VII: lle."
"Käyttäkää vapaasti teltassa olevia tavaroita."
"Reestäkin voi olla teille käyttöä."
"Ystävällisin terveisin ja turvallista kotimatkaa toivoen."
Sähke Amundsenille.
Mitä siinä lukee?
"Agrbf amgif akr..."
Se on koodi!
Mitä siinä lukee?
"Me teimme sen!"
Arvaa mitä, Nicolay.
En ole koskaan pitänyt tästä astiastosta.
- Se on jo ihan kulunut. - Ostetaan uusi!
Amundsen Etelänavalla!
Kuninkaallinen maantieteellinen seura, Lontoo
Hyvät herrat...
Yleensä tänne ei päästetä naisia-
- mutta koska Mary kirjoitti niin kauniin runon-
- ajattelin, että voisimme tehdä poikkeuksen.
Vain koruton risti sankareiden hautaa koristaa
Heidän nimensä elävät ikuisesti
Oi Englanti, sankareiden maa
Kapteeni Scott ja hänen rohkeat miehensä ylsivät Etelänavalle 17. tammikuuta-
- vain huomatakseen, että herra Amundsen ehti sinne ennen heitä.
Voi kuvitella miten huijatuiksi-
- maanmiehemme tunsivat itsensä kotimatkalla.
Kiitos Scottin päiväkirjojen, tiedämme tarkalleen, mitä tapahtui.
Amundsen kirjoitti Norjan kuninkaalle kirjeen-
- jonka hän tahtoi Scottin toimittavan hänen puolestaan.
Hän luuli upseerejamme postinkantajiksi.
Vieraallamme oli onni mukana koko matkalla.
Hyvä sää. Hyvä terveys.
Kulkuvälineet eivät hajonneet.
Onnittelemme häntä siitä.
Kapteeni Scott, todellinen brittisankari...
...joka veti omaa rekeään...
...saattoi hävitä toivottoman taistelun-
- tauteja ja nälkää vastaan-
- mutta hän ei turvautunut raakalaisuuteen.
Hän käyttäytyi kuin herrasmies.
Katkeraan loppuun asti.
Haluan kohottaa maljan.
Tämän tutkimusretken todellisille sankareille:
Koirille.
Taidatte suunnitella kuumatkaa.
- Charles Bennett. - Mukava nähdä, ystäväni.
Teidän on tavattava vaimoni.
Maannaisenne.
Kristine Elisabeth.
- Rouva Bennett. Tämä on kunnia. - Sano Kiss.
Kunnia on minun puolellani, herra Amundsen.
Suo anteeksi.
Britit kohtelevat teitä häpeällisesti.
Sellaisen suurteon jälkeen.
Hirvittävä se herra Scottin kohtalo.
Kamalaa epäonnea.
Ja niin lähellä pelastusta.
No... Kun suunnittelee kaiken...
Kun varautuu kaikkeen, se on "onnea".
Mutta kun sivuuttaa välttämättömiä varotoimia-
-ja kärsii tappion, se on "epäonnea".
- Mitä tarkoitatte? - Scott...
Hän oli suuri tiedemies. Loistava urheilija.
Mutta Nansen käski hänen käyttää suksia ja koiria-
- mutta silti hän luotti koneisiin ja poneihin.
Britit valloittavat mielellään.
Tottahan se on. Mutta luontoa ei voi valloittaa.
Se ei vain onnistu.
Pitää vain mukautua.
Hän on heikkona naimisissa oleviin naisiin.
- Oletko sinä? - Naimisissa?
Olen.
Tiedän Kissistä. On ollut muitakin. Entä sitten?
Olemme molemmat aikuisia.
Antaakohan Roald anteeksi, jos avaamme-
-yhden Etelänavan pulloista?
Tiedätkö kuka omistaa tämän talon?
Ainoa ihminen, joka ei sitä tarvitse.
Gamle Logen, Kristiania, heinäkuu 1916
Kiss...
Kuuletko minua?
Arvoisa Roald Amundsen.
Me norjalaiset olemme ylpeitä siitä-
- että pystytit Norjan lipun Etelänavalle ennen englantilaisia.
On mahdotonta kuvitella-
- millaisia uhrauksia tämä uroteko vaati.
Millaista sisukkuutta ja sankaruutta.
Tämä suurteko sallii meidän unohtaa, ettei Etelänapa ollut määränpää-
-vaan pelkkä askel matkalla.
Mutta Amundsen on sanansa mittainen mies.
Ensi vuonna matka jatkuu Beringinsalmen läpi jäähän-
- kylmyyteen ja pimeyteen-
- missä hän tutkii napa-alueen virtauksia-
- ja ajelehtii yli Pohjoisnavan.
Vähintään viiden vuoden ajan.
Se voi vaikuttaa lähes yli-inhimilliseltä-
- mutta Amundsen pystyy tähänkin.
Hurraa!
Nansen uskoo, että jos alus jää kiinni jäihin-
- se voi ajelehtia Pohjoisnavalle asti.
Ja se mitä tapahtuu navoilla, on ratkaisevaa maapallon ilmastolle.
- Sitä pitää tutkia. - Sinä et halua sitä.
Se oli edellytys Framin lainaamiseksi.
En uskonut hänen pitävän siitä kiinni.
Niin... Viisi vuotta jäissä.
Ei välitetä siitä. Se ei merkitse meille mitään.
Kun ajattelemme toisiamme, on kuin olisimme yhdessä.
Minä tunnen sinut.
Enkö tunnekin?
Meillä on langattomat keskustelumme. Kukaan ei voi viedä sitä meiltä.
Kuule... Sinä olet minun. Olet minun, minun, minun.
Tulen aina olemaan luonasi.
Aina.
Roald joutui kokeilemaan Nansenin teoriaa-
- että jäiden mukana voisi ajelehtia Pohjoisnavalle asti.
Joten hän tilasi uuden aluksen.
Maud-alus räätälöitiin häntä varten.
Se maksoi paljon enemmän kuin meillä oli.
Vain sensaatiomainen menestys pelastaisi meidät konkurssilta.
Ja kävi ilmi-
- että kestää kauan ajelehtia navalle. Hyvin kauan.
Viisi kuukautta auringonnousuun.
1. vuosi jäissä, 1 370 km Pohjoisnavalle
Pitää hakata jäätä, ettei alus murskaannu.
- Onko hyvä, kapteeni? - Jatkakaa vielä.
Koska täällä...
Kapteeni!
- Kapteeni! - Wisting! Tule tänne!
Tuntematon alue
Karhu!
- Haluatko? - En, tee se nyt vain.
Anna minulle.
Hyvin se menee.
2. vuosi jäissä, Itä-Siperian meri
2 250 kilometriä Pohjoisnavalle
Kapteeni.
- Hienot viikset. - Niin... Se on kesken.
Tessem haluaa jättää retkikunnan.
Päänsärky ei hellitä-
-ja unettomuus vaivaa vieläkin.
Kuinka pitkä matka on Dikson-saaren lennätinasemalle?
Noin 700 kilometriä.
Se ei onnistu.
Knudsen voi mennä saattamaan.
Tessem.
Meidän pitää lähettää postia kotiväelle.
- Voisitko sinä hoitaa sen? - Kyllä, kapteeni.
Sinä ja Knudsen otatte koiravaljakon-
-ja olette perillä neljän viikon päästä.
Katsos kun... Ihminen muuttuu...
...kun on niin kauan loukussa.
Mitä tarkoitat?
No niin, tervetuloa vain.
Kappas.
Sinusta ei ole kuulunut mitään pitkään aikaan.
Minä täällä jutustelen kanssasi.
Sinun täytyy vastata.
Minä siirsin talon...
...Villa Uranienborgin sinulle.
Nyt tiedän, että sinulla on aina koti.
Mitä ikinä tapahtuukin.
3. vuosi jäissä, Tšuktšimeri
2 570 km Pohjoisnavalle
Mitä tapahtuu?
Hän on hyvin sairas.
Sverdrup, hae lääkintätarvikkeet.
Kalanmaksaöljy ei ole pahitteeksi.
Oliko hyvää?
Tämä on herkkua.
Käydään kimppuun saman tien.
Haluatko tällaistakin?
Ei, ei!
Kappas.
Lisää leikkitovereita.
Hän on aivan mielettömän hieno ihminen.
- Aivan mahtava. Mikä on? - Isä haluaa meidän vievän hänet Norjaan.
- Että hän saa koulutuksen. - Niin, mutta...
Emme voi ottaa kaikkia mukaan.
Kakonita on orpo, se on eri juttu.
Mutta emme voi ryhtyä sellaiseen.
Illalla katsotaan se Etelänavan filmi.
Siellä on pingviinejä. Ne eivät osaa lentää.
Tepastelevat vain.
Katsotaan, haluaako se piipun. Ei halua.
Mieti kun Kiss saa tavata heidät. Meistä tulee pieni perhe.
Nansenin virtausteoria pitää tietysti paikkansa.
Mutta viisi vuotta jäissä...
...on aivan liian optimistinen arvio.
Tutkimusretki kesti liian kauan. Roaldin keskittyminen herpaantui.
Hän ryhtyi pohtimaan muita tekniikoita päästä Pohjoisnavalle.
Meidän on pakko.
Pakko.
Siellä ylhäällä on maa täynnä ihmisiä ja... Yhteiskunta.
Meidän on nähtävä se omin silmin.
Tytöt!
Sitten hän vain lähti.
Hän nimesi Wistingin kapteeniksi.
Alus oli vienyt kaikki rahamme. Kaikki.
Emme tiedä mitään tästä valtavasta valkoisesta alueesta.
Tästä 2,5 miljoonan neliökilometrin kokoisesta-
- jäätyneestä napamerestä. Joten me...
...aiomme lentää sinne.
Katsomme ensimmäisinä taivaalta maapallon viimeistä palaa-
- joka on torjunut kaikki tutkimusyritykset.
Meillä ei ole mitään takeita siitä-
- että löydämme mannermaata.
Mutta jos löydämme, se on-
- maailmanhistorian tärkeimpiä löytöjä.
Hän hankki kaksi Junkers-konetta: Kristinen ja Elisabethin.
Tiedät miten siinä kävi.
He lensivät 30 metriä ja sitten...
80 000 dollarin arvoiset lentokoneet vain hylättiin lumen keskelle.
Hän...
Hän sekosi. Anteeksi, mutta niin siinä kävi.
- Et tunne häntä. - Anteeksi kuinka?
Tai sinä tunsit hänet, muttet enää.
Tunnen kyllä veljeni paremmin kuin kukaan.
Olin siellä.
Siellä me tapasimme. Alaskassa.
Deeringissä. Hän ei vaikuttanut seonneelta.
- Päinvastoin. - Et ole vielä kuullut koko tarinaa.
Amundsen luopuu napalennosta
Aline?
Hei, nimeni on Engelbregt Gravning.
Piipahdimme vain kertoaksemme-
- että muutamme naapuritaloon.
Elikkäs...
Ja täällä on lisää lapsia.
Hei! Olettepa te kasvaneet.
Tervehtikää näitä ihania tyttöjä.
Kun tytöt pääsevät kouluun, saatte nähdä.
He ovat fiksuja.
Amerikasta asti.
Sanotaan näkemiin Leon-sedälle. Näkemiin.
Olin huolissani hänen puuhistaan.
Hän jatkoi toivotonta suhdetta Kissiin, joka asui Lontoossa miehensä kanssa.
Ja hän tuhlasi rahaa, jota meillä ei ollut.
Roald.
Niin fiksuja tyttöjä. Odota vain kun he pääsevät kouluun.
Voimmeko jutella?
- Nytkö? - Niin.
Napaparatiisi
Onko Amundsen täysijärkinen?
Koirissa on se hyvä puoli, etteivät ne lue lehtiä.
Jouduitte varmaan lyömään niitä retkillä.
Pitäisikö tehdä samoin toimittajille?
Grönlanninkoirat ovat periaatteessa villejä.
Se on julmaa, mutta muuten ne eivät tottele.
Tiedän että tilasit kolme uutta lentokonetta.
- Piti kyllä kertoa... - Sinun pitää perua kaupat.
Haluatko todella lentää uudelleen?
- Mieti viime kertaa. - Se oli epäonnea.
Nytkö puhut onnesta?
Tämä ei enää ole tiedettä.
Vaan... urheilua.
- Voit kuolla. - Se ei haitannut kun tienasit sillä.
- Etelänapa oli pakkoreissu. - Tämäkin on.
Olen tulossa vanhaksi.
En ehdi tehdä asioita Nansenin tavalla.
Nansenkaan ei ehdi.
Joku lentää Pohjoisnavalle. Kuka tekee sen ensimmäisenä?
Koneet olivat aivan liian pieniä. Tarvitsemme jotain isompaa.
Tule.
Olen...
Niin kauan kuin muistan olen aina seurannut sinua huoneesta toiseen.
Et ole koskaan tullut luokseni.
Voitko?
Mistä sinä puhut?
Voin kyllä elää Roald Amundsenin varjossa, mutta tällainen ei vetele.
Salailet asioita, asetat ihmisiä hengenvaaraan.
En ole asettanut ketään hengenvaaraan.
Riippuu miten laskee.
Olet 20 000 dollaria velkaa Junkerseista. Tiesitkö sen?
Et. Ja nyt ostit uusia koneita kysymättä minulta.
En pysty hankkimaan lisää rahaa.
Lainasin sinulle 100 000 kruunua, ja sitten annat talomme Kissille?
- Haluan että hänellä on koti. - Koti?
Hän on Englannin rikkaimpia naisia!
Minun on ajateltava perhettäni.
Kiss Bennetilläkin taitaa olla perhe.
En enää tunne sinua.
Kukaan ei tunne. Millainen kapteeni jättää retkikunnan-
-palaa kotiin kahden pikkulapsen kanssa...
- ...ja valehtelee minulle? - Kyllä, valehtelen.
Valehtelenhan minä, Leon. Mitä luulit?
Että kerron sinulle kaiken? Kuten ennen?
Miten sitten olisi käynyt, Leon?
Mitä?
Mitä olisin saavuttanut, jos olisin tehnyt niin?
En mitään.
Koska olisit vain sanonut ei.
Et enää uskalla.
Sinusta on tullut pelkuri.
Minä...
En voi enää hoitaa raha-asioitasi.
Luovun kaikista valtuuksista.
Etsi joku toinen, niin lähetän maksuvaatimukseni.
Leon!
Ja... se oli viimeinen kerta kun näin hänet.
Hei!
Hän ei tietenkään noudattanut neuvoani vaan tilasi lentokoneet.
Nyt hän on vararikossa ja kadonnut.
Kuulostat tyytyväiseltä.
Se oli tragedia.
Häpeällistä.
Hänellä ei ollut ketään.
Konkurssi oli viedä hänen henkensä.
Kuka muu voisi nousta moisesta?
- Se on vain rahaa, Leon. - Mitä tarkoitat?
Se on vain rahaa. Hän vaarantaa kaiken-
- tehdäkseen mitä kukaan ei ole koskaan tehnyt.
Ja sinä puhut talosta.
Minun veljeni ei ole mikään uhri.
Väkeä menetettiin.
Niin. Hjalmar.
Ei vain Hjalmar.
Osa miehistöstä.
Maud-retki kesti seitsemän vuotta.
Seitsemän. Sinä aikana monet lähtivät tai vain... katosivat.
Miten niin katosivat?
Tessem ja Knudsen.
Heidän piti matkata 800 km mantereelle mutta eivät päässeet perille.
Nuotiopaikka löydettiin.
Ja hiiltyneitä luita.
Yksi heistä oli luultavasti kuollut, ja toinen oli tuhkannut ruumiin.
Myöhemmin löydettiin muumioitunut ruumis mantereelta, Dikson-saarta vastapäätä.
Vain kolme kilometriä sääasemalta.
Hän näki sen valot kaatuessaan.
Hän kuoli uupumukseen.
Sillä aikaa Roald kylpi luksushotelleissa ja matkusteli...
Hän oli jumissa jäissä kolme vuotta!
Sverdrup, Olonkin ja Wisting viettivät Maudilla seitsemän vuotta.
Kunnes alus takavarikoitiin Roaldin konkurssin takia.
Ja Wisting...
Hänellä oli seitsemän lasta-
- joista kolme kuoli tauteihin kun hän oli siellä.
Silti hän pysyi uskollisena kapteenilleen.
Kieltäytyi luovuttamasta alusta velkojille.
He olivat aikuisia miehiä.
He tiesivät, mihin ryhtyivät.
- Ja ne pienet tytöt... - Hän rakastaa heitä.
- Hän lähetti heidät pois. - Hänen oli pakko.
Sinun on tiedettävä eräs asia.
Roald kertoi eräästä kirjeestä. Kissiltä.
Roald odotti häntä tyttöjen kanssa.
Kiss jätti hänet.
Roaldilla ei ollut vaihtoehtoja.
Hänen oli pakko lähettää tytöt pois.
Kuka huolehti tytöistä, kun hän oli poissa?
Useimmiten me. Hän viis veisasi heistä.
He kävivät koulua kaksi vuotta, ja sitten...
...hän lähetti heidät Siperiaan.
Millainen ihminen tekee niin?
Vääristät asioita.
Iskulause takanani. "Kaikki Norjan tähden."
"Kaikki Roaldin tähden" sopisi paremmin.
- Hän välittää vain yhdestä asiasta. - Pohjoisnavasta.
Itsestään.
Hän on veljesi. Hän on tuolla jossain.
Sinun pitäisi rukoilla hänen puolestaan.
Hän on varmasti onnellinen.
Kuolee marttyyrina miehistön ympäröimänä-
-kuten typerissä seikkailukirjoissamme.
En ymmärrä sinua.
- Miksi olet niin vihainen? - Minähän kerroin.
Sanot vihaavasi häntä.
Mutta täällä sinä olet.
Luulit hänen palaavan.
Vai mitä?
Sinä odotat.
Siksi hiiviskelet täällä.
Siksi asut yhä naapurissa.
Olet vihainen, koska hän pärjää ilman sinua.
Pötyä.
Olet vihainen Roaldille, koska ilman häntä kauppaisit viiniä tai jotain.
Ja hän olisi silti tehnyt historiaa.
- Kanssasi tai ilman. - Nyt riittää.
Napameri, 251 km Pohjoisnavasta.
Dietrichson! Riiser-Larsen!
Ellsworth ja Feucht... Tulkaa tänne, kaikki.
Tämä riittää.
Hetki on koittanut.
Olemme tehneet voitavamme.
Ja te olette tehneet enemmän kuin voisin ikinä pyytää.
Olemme rakentaneet kiitorataa monta viikkoa.
Se ei ole läheskään tarpeeksi pitkä.
Mutta ruoka on loppu, joten se saa kelvata.
Emme päässeet Pohjoisnavalle mutta pääsemme kotiin.
Olen selvinnyt vastaavista tilanteista. Monesti.
Se on mitä on.
Amundsen.
Oslon satama, 5. heinäkuuta 1925
Olet vieläkin suositumpi kuolleista nousseena.
Kuninkaallinen linna, Oslo
Mukava nähdä taas. Melkoinen suoritus.
Onneksi olkoon, herra Amundsen. Pelkäsimme jo pahinta.
Nähdään.
Kapteeni.
Hapsesi ovat harmaantuneet.
- Muista että... - Niin, niin olen naimisissa.
- Hillitsen itseni. - Voitte jutella myöhemmin.
Tämä... Tämä oli jotain erityistä.
Meidän pitää...
Näytätte hyvältä kuolleeksi mieheksi, kapteeni.
Miten...?
On...
...hienoa saada sinut takaisin.
- Onneksi olkoon. - Kiitos.
- Onnittelut. - Kiitos.
Kiitos, kiitos.
Mennään.
Omistaako Kiss yhä kaiken tämän?
Älä kuuntele veljeäni.
Hän ei ymmärrä meidänlaisiamme.
Hän elää pienessä maailmassa. Ja jos kyse on rahoituksesta...
Hankin rahat, lupaan sen. Kirjoitan kirjaa.
Näit miten minut otettiin vastaan. Hankin rahat.
Luuletko että välitän rahasta?
Luuletko että tässä on kyse siitä?
Minä...
Haluan sanoa jotain.
Olen aina sietänyt sitä muita paremmin.
Retkien yksinäisyyttä.
Minusta...
...se on vain kaunista.
Mutta tällä kertaa olin peloissani.
Luulin etten enää koskaan näkisi sinua.
Sinun on vietävä tämä loppuun.
Ymmärrän sen.
Ja kun olet tehnyt sen...
Nähtyäsi mitä Pohjoisnavan tuolla puolen on...
...menen kanssasi naimisiin.
Mutta jos teen sen...
Jos minä haen avioeroa...
Niin lupaa minulle, että mitä ikinä teemmekin...
...teemme sen yhdessä.
Minä lupaan.
On eräs italialainen insinööri-
- joka on rakentanut ilmalaivan.
Se on turvallisempaa. Kuin nojatuolissa istuisi.
Ongelma on, että Mussolini-
- haluaa siitä italialaisen tutkimusretken.
Ja minut mukaan. Voitko kuvitella?
Aiotko... Odota. Ole hiljaa.
Menetkö Pohjoisnavalle nojatuolissa?
- Olen vanha. - Olen huomannut sen.
Luuletko että löydän sen sieltä?
Aivan varmasti. Olet halunnut tätä koko ikäsi.
Et ole koskaan luovuttanut.
Useimmat luopuvat unelmistaan.
Antavat niiden kuolla. Mutta sinä et.
Ja sinulla on kaikkein suurimmat unelmat.
Löydät kyllä etsimäsi, tiedän sen.
Ja sitten...
- Ja sitten... - Ja sitten?
Jonkunhan pitää...
...selvittää, asuuko joulupukki siellä.
Mutta minä en purjehdi Italian lipun alla.
Ilmalaiva Norge, Arktis, 11. toukokuuta 1926
Kapteeni! Vielä muutama minuutti.
- Näetkö mitään? - En. Vain jäätä.
Kapteeni.
Olemmeko perillä?
Huomio! Kello on 22 minuuttia yli puolenyön...
...12. toukokuuta 1926.
Ja olemme saavuttaneet Pohjoisnavan.
Onnittelut.
Ellsworth...
Nobile...
Herra Nobile, olisitteko pystyneet tähän ilman kapteeni Amundsenin apua?
Amundsen on suuri löytöretkeilijä, mutta tämä on italialainen ilmalaiva-
- italialaisella tekniikalla ja rahoituksella.
Siksi suunnittelen uutta tutkimusretkeä ilmalaiva Italialla, jota minä kipparoin.
Vai mitä, Titina?
Seisoin siellä, ilmalaivassa...
Sen italialaisen ja sen pirun koiran kanssa.
Ja sitten yhtäkkiä...
Yhtäkkiä se oli... ohi.
Se oli tehty.
Se siitä.
Kartalla ei enää ollut valkoisia läiskiä.
Olet paljon muutakin, Roald.
Tekemistä riittää.
Lääketiede...
Tekniikka...
Politiikka...
Kirjoitat kuulemma kirjaa.
Kuka niin on sanonut?
- Joku joka välittää sinusta. - Wisting?
Hän sanoi, että taidat olla vihainen briteille.
Nobilelle.
Jopa omalle veljellesi.
Ajattelin: "Voiko valita huonompaa hetkeä elämäkerran kirjoittamiseen?"
Fridtjof Nansen -aina valmis auttamaan.
Mikä sen nimeksi tulee?
- Elämäni ja tutkimusretkeni. - Tutkimusretkesi?
Mieti mitä sanoin.
Olemme yhä riippuvaisia hyvistä suhteista englantilaisiin.
Kokemukseni mukaan englantilaiset ovat joukko huonoja häviäjiä.
Juuri tätä minä tarkoitan, Roald.
Tiedätkö mikä ainoa toiveeni on?
Että Scott olisi palannut elävänä.
Silloin hän olisi vain ollut häviäjä.
Sen sijaan hänestä tehtiin marttyyri-
- ja minusta tehtiin roisto, joka nujersi hänet.
Voitin, mutta minusta tehtiin roisto.
Vaikka olen aina noudattanut kunniasääntöjä.
Suunnittelin Etelänavan retken niin tarkkaan että se näytti helpolta.
Se oli elämäni suurin virhe.
Kirja on ikuinen.
Elämäni ja tutkimusretkeni
Leon?
- Luitko sen loppuun? - Luin.
Hän mollaa aivan kaikkia.
Englantilaisia. Scottia. Nobilea.
Kun pelastin hänen henkensä...
"Olin käytännössä jäälohkareen sisällä."
"Tein kaikkeni päästäkseni pois, mutta turhaan."
"Huusin... retkikumppanilleni."
Olen vain nimetön retkikumppani.
Voi rakas, itketkö sinä?
Ensimmäinen, joka talvehti Antarktiksella.
Ensimmäinen, joka kulki läpi Luoteisväylän.
Ensimmäinen Etelänavalla.
Ensimmäinen, joka kiersi koko Jäämeren.
Ensimmäinen, joka kulki läpi sekä Luoteis-että Koillisväylän.
Ja kruununjalokivenä: ensimmäinen joka lensi yli Arktiksen ja Pohjoisnavan-
- ja siten ensimmäinen molemmilla navoilla.
Suurin naparetkeilijä kautta aikojen!
Aftenposten, Oslo, 26. toukokuuta 1928
- Wisting. - Kapteeni?
Nansen, missä...?
Missä hän on? Ja kuningaspari?
Heille tuli esteitä.
Sen pirun kirjan takia. Tiesin sen.
Besskään ei ole täällä.
Hän tulee pian.
Kuten tiedätte, Umberto Nobile on uudella tutkimusretkellä Arktiksella.
Ilmalaiva on nyt kadonnut.
Pyörremyrsky liikkuu kohti Huippuvuorten länsirannikkoa-
- ja on luultavasti kuljettanut ilmalaivan itään.
Heidät on pelastettava ilmasta käsin-
-mutta kukaan ei ole lentänyt alueen yli.
Minusta tulee ensimmäinen.
Kaikki täällä haluavat varmasti tietää-
- sekä kansainväliset vieraat että norjalaiset-
- aiotteko osallistua Nobilen etsintöihin?
Aion. Lähden heti.
Amundsen?
Tromssa, 18. kesäkuuta 1928
Onneksi olkoon. Se oli...
Bess Magids.
Amundsen. Kapteeni Amundsen.
No, kapteeni...
Pelaatteko pokeria?
Mitä on tapahtunut?
Hän on poissa, Bess.
Hän...
Nobile katosi, ja Roald lähti etsimään häntä lentokoneella.
Miksi?
Kone putosi. Jonnekin.
Olen niin pahoillani...
Minun olisi pitänyt olla siellä.
Olisin voinut pysäyttää hänet.
Kukaan ei olisi pystynyt siihen.
Roald Amundsen katosi 18. kesäkuuta 1928 56-vuotiaana.
Häntä ei koskaan löydetty.
Kun kävi selväksi, ettei Roald palaisi, hän sai oman muistopäivän-
- ja koko maassa pidettiin kahden minuutin hiljainen hetki.
Leon kuoli kuusi vuotta myöhemmin vuotavaan vatsahaavaan.
Kihlattuaan Roaldin Bess palasi Kanadaan.
Hän meni naimisiin ja erosi kahdesti. Hän kuoli vuonna 1971.
Kakonita ja Camilla palasivat Itä-Siperiaan.
Myöhemmin he muuttivat Kanadaan. He pysyivät hyvinä ystävinä.
Frej Grönholm Svensk Medietext
sub rip: CREW